1900

RANI XX VEK ** ﻿ **

Na početku XX veka, centar visoke mode bio je Pariz, a delimično i delimično London. Modni magazini iz drugih zemalja slali su svoje urednike u Pariz da prate modna dešavanja, a radnje svoje predstavnike da tamo kupuju garderobu i na taj način dobijaju informaciju koji kroj i modni detalji su moderni. I saloni u kojima se izradjivala garderoba po meri, i velike radnje koje su prodavale komercijalne modele pratili su pariske modne trendove kako bi iste mogli da ponude svojim mušterijama. U to vreme razlika izmedju haute ( visoke mode) i **// prêt-à-porter //** (komercijalne mode) nije bila definisana. Krojači su se slobodno opredeljivali za izradu modela po meri ili za ponudu gotovih komercijalnih modela u standardnim veličinama, i često su, u svojim salonima, mušterijama nudili i jedno i drugo. Na početku XX veka modni magazini su počeli da objavljuju i modne fotografije, i na taj način su postali mnogo uticajniji nego ranije. Širom sveta postali su jako traženi i imali su ogroman uticaj na ukus čitalaca. Talentovani ilustratori, medju njima svakako Paul Iribe, Georges Lepape, Erte i George Barbier, crtali su odabrane modne kreacije za ove publikacije, koje su pisale o poslednjim dešavanjima u svetu lepote i mode. // Paul Iribe //

// Georges Barbier // // La Gazette du bon ton, No 3, 1912. //

Možda najuticajniji magazine te vrste bio je //La// // Gazette // // du // // bon // // ton // koga је 1912 osnovao Lucien Vogel, koji je objavljivan sve do 1925 (osim u ratnim godinama).

1900- te Izgled moderne žene iz „Belle Epoque“( što je francuski naziv za ovaj period) bio je vrlo sličan onom u vreme rada modnog pionira Charles–a Worth-a (1826-1895). Do kraja XIX veka, horizonti modne industrije bili su prošireni, delimično zahvaljujući većoj pokretljivosti i nezavisnosti mnogih žena, koje su izražavale potrebu za praktičnijom odećom. Kakogod, moda La Belle Epoque, još uvek je podsećala na modu 1800-ih. Još uvek nije bilo moderne dame koja je, zbog aktuelne mode, mogla sama da se obuče za zabavu, već je za to morala da traži nečiju pomoć. Radikalna promena u modi se još uvek nije nazirala, jednine promene u modi koje su razlikovale jednu modnu sezonu od druge, bile su upotreba različitih modnih detalja i dodataka, a forma je ostajala ista. Rasipanje i izražena potrošnja obeležili su modu ove dekade. Izgled onih koji prate modu je izrazito ekstravagantan, odeća koju nose imala je jako puno ukrasnih dodataka, i za njenu izradu je trebalo dosta vremena. „S“ silueta dominantna je u modi sve do 1908.godine. Korset je bio veoma utegnuto šniran u struku i krut, da je bedra gurao pozadi, a iz njega su samo izlazile grudi, praveći tako krivudavi „S“ oblk figure. Gotovo do kraja dekade modna silueta postepeno je postala nešto tanja, delom zahvaljujući Paul Poiret –оvoj Directoire liniji odeće, koja je naglašavala visok struk. Maison Redfern je bila prva modna kuća koja je ženama nudila krojeni kostim, koji je ličio na muško odelo, i bio je izuzetno praktična i elegantna odeća koja je uskoro postala nezamenljiv deo garderobe svake “dobro”odevene žene. Još jedan neophodan deo garderobe bio je šešir. Modni šeširi tog vremena bili su ili mali komadi tkanine koji su se “navlačili” na glavu, ili veliki šeširi sa širokim obodima, uredno ukrašeni trakama, cvećem ili čak i perjem. Caroline Reboux, Legroux i E. Lewis bila su najtraženija imena tog vremena.